"Hvorfra kommer denne ondskab? Hvordan sneg den sig ind i verden?"
"Af hvilket frø, fra hvilke rødder vokser den?"
"Hvem er ansvarlig? Hvem dræber os?" James Jones
Guy Georges, den mistænkte seriemorder-
- blev fængslet for mord og voldtægt og ført til Santé-fængslet i Paris.
Indtil nu har den mistænkte seriemorder tilstået to mord-
- ud over de forbrydelser, han er anklaget for.
Advokat, kan De udtale Dem om sagen?
MANDAG 19. MARTS 2001
De var gift i 15 år. Tror De, at Deres klient er uskyldig?
Den tiltalte: Guy Georges. Anholdt 29. marts 1998.
Ro i salen.
- Hvordan går det? Er skægget røget? - Ja.
Det ser meget bedre ud. Det her skal nok gå godt.
Tag trøjen af.
Godmorgen, monsieur. Vær venlig at rejse Dem.
Hedder De Guy Georges?
Det er ikke mit rigtige navn. Mit rigtige navn er Guy Rampillon.
- Hvad er Deres erhverv? - Jeg har ikke noget.
- Bolig? - Jeg har ingen.
De er anklaget for 11 grove voldtægter, og 7 af dem var overlagt mord.
De risikerer at blive idømt fængsel på livstid.
Jeg vil bare gøre det klart
- at jeg ikke har noget med forbrydelserne at gøre.
Ro i salen!
Ro!
Franck Magne er ny i gruppen.
Ekspert i tilståelser og identificering af svage og stærke punkter.
Han er her, fordi han er en dygtig politimand.
Inden De ulejliger ham, skal De vide, at chefen og jeg valgte ham.
Inden du bliver efterforsker, starter du som assistent. Gør, som de siger.
Alle grundlæggende kontroller. En fejl, så er du ude. Forstået?
Begynd med de igangværende sager. Vi har omkring ti.
Mindst en uges arbejde. Bougon giver dig alle oplysninger.
Alle uopklarede sager. En tradition her på 36'eren.
Du er ny og kan se ting, vi ikke så. Læs dem, notér og tænk.
Stil spørgsmål, hvis du vil diskutere noget.
Dørene er åbne, og vi lukker dem ikke, før vi er helt sikre.
Tilbage til arbejdet. Sørg for at slutte tidligt.
Vi ses i morgen klokken halv fem. Forhøret er klokken seks.
Og giv den nye en chance for at falde til.
- Det der er dit skrivebord. - Tak.
- Har du fået et kodenavn? - Nej...
Endnu en tradition på 36'eren. Du skal hedde "Charlie".
Franck Magne - Charlemagne. Charlie Magne - de nyes konge.
- Fungerer det for alle? - Den var god!
- Velkommen til kriminalpolitiet. - Charlie Magne? Flot, chef!
Arbejd nu! Talent alene er ikke nok.
Magne, på 36 har man slips og jakkesæt på. Det her er ikke lokalpolitiet.
Her er de igangværende sager. Begynd med de to første.
Brise de Mer, en korsikansk bande.
En del røverier og pengevask.
Og så har vi Pascale Escarfail-sagen.
Det er vores lille kælebarn.
ESCARFAIL: MORD, VOLDTÆGT, RØVERI
Hun blev voldtaget i timevis.
Anal voldtægt. Bagefter torterede han hende og legede med hende.
Til sidst skar han halsen over på hende.
Han var så voldsom, at blodet sprøjtede op på væggene.
For din første dag på 36, Quai des Orfèvres, kriminalpolitiet.
For din barndomsdrøm.
For vores nye lejlighed, for vores nye liv.
Han er en syg voldtægtsmand, men måske dræbte han ikke pigerne.
Tiltalen er fuld af fejl. dna'et, den egyptiske fod...
Læs det hele, så ser du det.
Hvis han nægter, flår de dig i småstykker.
I flere måneder har jeg mødt ham for at forstå, for at lytte.
Mit team har gransket hver eneste linje.
Jeg har ansat en fhv. dommer og en kriminalbetjent.
Jeg har analyseret hele journalen. Jeg kan protokollen udenad.
Jeg har ikke fundet noget bevis på, at han er skyldig. Ikke et eneste.
Skal en kvinde forsvare en kvindemorder?
Du tvinger mig ikke, men du har brug for mig.
- Hvornår er det? - Om en måned.
Skal jeg sende dig journalen?
Jeg ved ikke, om jeg kan forsvare ham. En voldtægtsmand, og måske en morder.
Han er en dømt voldtægtsmand, men nok ikke morder. Han bør blive forsvaret.
Fred...
Hvis vi ikke gør det, hvem skal så gøre det?
Hvem skal forsvare ham?
Det er en udredning, som jeg ikke kan lade være med at tænke på.
En ung kvinde, der er blevet myrdet, voldtaget...
Det skete for en måned siden. Det plager mig.
Fortæl.
Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg troede ikke, at det ville påvirke mig sådan.
Jeg forventede ikke den slags vold. Kvinden var så ung og smuk.
Hun led meget. Det kunne ses på billederne.
I Escarfail-sagen beskriver offerets kæreste
- et næsten identisk gerningssted dagen inden mordet.
Han hævder, at han er ved at skrive en kriminalroman. Det er helt utroligt.
Guillaume Reboul. Han var mistænkt fra starten.
Under udredningen fandt vi ud af, at han gik i seng med Pascales bedste ven.
Vi mistænkte et jalousidrab. Vi fandt teksterne og en jagtkniv i hans hjem.
- Ubestridelige beviser. - Men han har et vandtæt alibi.
Han havde vidner i sit hjem.
Pizzabuddet og samtalelisten bekræfter det.
Vi skyggede og aflyttede ham. Under forhørene talte han aldrig over sig.
Vi undersøgte hans baggrund. Vi ledte overalt. Ingenting.
Fra starten fandt vi kun mistænkte, som ikke passede ind, og falske spor.
Derfor kørte vi fast.
Mangler du noget?
Ja.
Godt.
Idiot.
Jensen.
En anden gruppechef. En dygtig assistent, men han er ikke rigtig klog.
Et råd til dig: Hold lav profil. Der er mange originaler her.
Tag jakken med. Jeg vil vise dig noget.
Her sidder sekretærerne.
Det her er Cocos kontor. I Jensens gruppe er det fjoslet Marcos.
Han er ny her.
Her er tørrerummet.
Få ikke noget på tøjet. Det hele er vådt.
Det her er Ana, vores offer under rekonstruktionerne.
Hej, Ana.
Her har du det.
Det her er belønningen.
Hvis du trænger til at slappe af eller græde ud.
- Hvor er det smukt! - Ja, det gør en godt.
Pascales ansigt da hun døde...
Hendes mund.
Det er, som om hun forsøgte at sige noget.
Hun kendte ham, der gjorde det.
Hun talte med ham, da hun døde.
Det er usædvanligt med uskyldige ofre. Ofte er der noget underliggende.
Men ingenting med Pascale.
Forsøg at holde det på afstand.
Ellers vil det tære på dig.
Det tærede virkelig på os.
- Er det på grund af mig? - Ja, lidt.
Tror du, at jeg dræbte kvinderne?
Jeg ved det ikke.
Hvis du gør, skal du ikke forsvare mig.
Lige nu er jeg hverken overbevist om, at du er uskyldig eller skyldig.
Jeg har to problemer.
Dine tilståelser på 36'eren. Detaljerede tilståelse.
Ifølge min kollega var de fremtvunget.
I retten vil de spørge om det.
Mit andet problem: Man fandt dit dna på gerningsstederne.
Eksperten frikendte mig i 1995. Det var ikke mit dna.
Eksperten hævder, at han begik en fejl i rapporten, altså den fra 1995.
Han sagde, at han skrev forkert, og at du faktisk er skyldig.
Man kan ikke basere en tiltale på det.
Det håber jeg.
Svar på et enkelt spørgsmål.
Og giv mig et direkte svar.
Dræbte du de kvinder?
Nej, jeg sværger, at jeg ikke gjorde det.
- Går du med til en ny dna-test? - Ja da.
Det vil frikende eller fælde dig.
Jeg er uskyldig. Jeg sværger, at jeg ikke dræbte dem.
Jeg tilstod kun, fordi de slog mig på 36'eren, og det er ikke mit dna.
Det må blive en rigtig retssag, ingen henrettelse.
Vi tager dna-eksperten ind til sidst.
Jeg vil kontrollere oplysningerne i tiltalen og forsvaret.
Han skal ikke dømmes på en fejl eller oplysninger, som ikke stemmer.
Hvorfor taler du om en fældende dom?
- Folk og medierne er imod ham. - De afsiger ikke dommen.
Vi må stoppe mediernes jagt. Du må tage dig af journalisterne.
Vi må få dem til at tænke, få dem ud af balance.
Giv dem ingen information og lad dem ikke forringe retssagen.
Jeg er enig.
- Jeg sagde ikke "ja". - Men du sagde heller ikke "nej".
- Vi kan gå ind nu. - Tak.
9. JANUAR 1992
Han har et nyt spår i Escarfail-sagen.
Hun var lige flyttet, så jeg tjekkede alle leverandører og installatører.
Folk, som har fået hendes portkode og kan være vendt tilbage.
- Fortsæt. - Jeg fandt telefonmontøren.
France Telecom har en underleverandør i Dijon, Sobotis. Han kunne ikke spores.
Så jeg ringede til gendarmeriet og sagde, at vi efterforsker Escarfails mord.
De genkendte navnet. Der var sket et mord, hvor hendes morfar boede.
Det var fandens! Er det sandt?
En pige blev voldtaget og myrdet der for to og et halvt år siden.
Sylvie Bâton, en 24-årig student i Dijon. Politiet forhørte Jean-Pierre Escarfail.
- Hvem havde sagen? - Inspektør Figaret.
Tag dertil med Bougon. Jeg ringer til dem. Godt klaret, Charlie.
Hendes far kan ikke have glemt at sige det.
Nej, det er ikke sandsynligt.
Sylvie Bâton blev myrdet natten mellem 4. og 5. maj 1989.
De fandt hende nøgen i det fyldte badekar.
Voldtaget vaginalt og analt og derefter kvalt.
Afklædt med vold. Hendes bh var revet i stykker.
Tøjet lå spredt. Blå mærker på håndled og ankler.
- Nogen tegn på indbrud? - Nej, intet var i uorden.
Hun må have kendt manden. Vi ved kun, at hun var kommet hjem fra en middag.
Her er kablet, jeg nævnte i rapporten. Skåret over, så hun ikke kunne ringe.
Den ligner en almindelig elledning
- men der er også en telefonledning. Nogen må have vidst det.
Det fører os til montøren fra France Telecom.
Det er suspekt, monsieur Escarfail.
Samme forbrydelse, som skete Deres datter for 1 1/2 år siden hos Deres far.
Ja, jeg forstår, at det er suspekt, men det har intet med hende at gøre.
Pascale og Sylvie Bâton kendte ikke hinanden.
Sylvie havde problemer med stoffer, og derfor...
Hvor befandt De Dem natten mellem den 4. og 5. maj 1989?
Jeg var i Barcelona, da jeg hørte, at Sylvie Bâton var blevet myrdet.
- Var De der alene? - Nej, på forretningsrejse med ti andre.
Jeg ved ikke, hvorfor jeg glemte at nævne det.
Det forsvandt bare ud af hovedet.
Siden Pascale døde, forsvinder der en hel del for mig.
Jeg forsøger at holde billedet af min datter levende.
Vores frokoster på restauranter, opgaver, som jeg hjalp hende med.
Hendes passion for fotografi og tøj.
Hendes venlighed, hendes dårlige karakter.
Og hendes vilje til at blive journalist. Det er ting, jeg ikke glemmer.
Men slutningen og hendes død, og alt omkring det...
Det vil jeg slet ikke tænke på.
- Vi lytter. - Jeg fulgte sporet.
Jeg ringede til Sobotis. Montøren hedder Frédéric Brunet.
Ung, single og glad for kvinder. Anmeldt for sexchikane.
Han rejste frem og tilbage til Dijon.
Han var i Dijon den nat, Sylvie Bâton blev myrdet. Det er bekræftet.
Han var i Paris den 26. januar 1991, da Pascale blev myrdet. Han bor her nu.
Escarfail var i Barcelona, da Sylvie blev myrdet. Det er bekræftet.
Tjek Brunet og hent ham.
Charlie, giv din rapport til Coco.
- Godt! Vi gør fremskridt. - Så kører vi.
Du først. Det er jo dit spor.
- Politi! - Op mod væggen! Rør dig ikke.
- Tag det roligt. - Hvad sker der?
- Frédéric Brunet? Du er anholdt. - Hvad har jeg gjort?
Sæt dig ned og ti stille.
- Hvad har jeg gjort? - Har du gemt noget?
- Vil vi finde noget her? - Nej.
- Hvad leder I efter? - For vi skal nok finde det.
Jeg var i Paris, men jeg kan ikke huske noget. Det er 1 1/2 år siden!
Genkender du hende? Du installerede hendes telefon.
Hun blev fundet død kort efter.
Den 24. januar 1991 i Paris.
Du var i Paris dengang.
Og hende? Det samme skete for hende i Dijon den 4. maj 1989.
Hvor var du da? Du var der.
- Vi ved, at det var dig. - Kom nu, tilstå.
Var det dig, eller så du bare på? Tilstå nu!
Jeg har aldrig dræbt nogen! Jeg har ikke engang været i slagsmål!
Jeg forstår ikke, hvad der sker!
Lægen er her for at tage en blodprøve.
Tag ham med.
Kom, rejs dig.
- Nu går vi. Skynd dig. - Få lidt fart på.
Forsiden i morgendagens Le Monde. Skal vi begynde?
Hvordan forsvarer man en anklaget, når alle beviser peger på ham?
Ser vi nøje på grundlaget, så er han sandsynligvis uskyldig.
Sagen er fuld af fejl, især dna'et, som bør være ubestrideligt.
Det er advokaten i Dem, der taler, men hvad mener De som kvinde?
Han hævder sin uskyld og er villig til en ny prøve for at tydeliggøre det.
En anklaget, som ved, at testen er forkert, og er villig til at tage den om.
- I mine øjne er han uskyldig. - Tror De virkelig det?
Jeg tror ingenting. Jeg analyserer og konstaterer.
I journalen er der intet, der indikerer, at han er skyldig.
Mange mener, at De forsvarer det uforsvarlige.
Ja, men jeg er ikke enig. Skriv helst ikke det.
Er De ikke bange for at tage fejl?
- Og forsvare et monster? - Der findes ingen monstre.
Kun mennesker, der er mere eller mindre raske eller gode.
Jeg tror ikke på djævelen.
- Hvad er det her? - Det er et fremskridt.
Godt klaret, kollega! Du bliver historisk. Første computer på 36'eren.
- Hvor sætter vi plaketten op? - Skjult og æreløst. Det er bedst.
I skylder mig penge.
Computeren er 100 stærke værd.
Vi kan ikke bare hugge den. Den er fra min kones firma.
Escarfails far er suspekt.
Vi har undersøgt ham på kryds og tværs.
Alle hans alibier stemmer. Vi har intet på ham.
Vi burde lade ham få lidt fred.
Vi kan ikke få mere ud af ham, selv om hans adfærd er underlig.
Hvorfor nævnte han ikke mordet i Dijon? Hvorfor viser han ingen følelser?
Ingen af os har mistet en datter. Vi kan ikke vide, hvad han føler.
Han er oprigtig.
Han virker forvirret og mærkelig, hvilket plager os, men han er oprigtig.
Jeg nedlægger efterforskningen af Sylvie og Pascale.
Der er ingen forbindelse mellem sagerne.
Vi udelukker telefonmontøren.
Det må være en, Pascale kendte. Ikke nødvendigvis en i familien.
Vi må lede blandt hendes bekendte.
Vi gennemgår listerne fra Sorbonne og forhører hendes venner igen.
- Der er tusindvis af studerende. - Vi har ikke andre spor.
Vi må forhøre dem. Han har ret.
- Bliver han altid søsyg? - Altid.
- Sært, når man har en fiskerbåd. - Han sejler kun.
Det er for sammenholdet i gruppen.
Sejlture er lige dig, ikke, chef?
- Se, han har fået farven tilbage! - Han fodrer fiskene.
Går det bedre nu?
Fax fra krim.
4. SEPTEMBER 1992
Vi fik et anonymt tip om, at Pascale var escortpige for et farmaceutisk firma.
Hun tilbød deres kunder piger under messerne i Paris.
Hun kan være blevet myrdet af en kunde ved en lægefest.
Han gav os andre navne og adresser.
Christine Saudan, som rekrutterede piger, ved måske, hvad morderen hedder.
Krim bekræftede, at pigerne var studerende på Sorbonne
- og at Saudan var PR-ansvarlig på laboratoriet.
En kollega i krim fik den anonyme opringning.
Han virkede dannet og kendte til sagen og detaljer om Pascale.
- Hvad mener I? - Det er uvæsentligt.
Pascale er en kendt sag, og det tiltrækker galninge.
Sådan har det været siden starten. Vi bør ikke lytte til anonyme tips.
Pascale var ikke en luder, der solgte lægemidler til læger.
Jeg tror, at vi kan gøre fremskridt.
Vi har nye spor. Nu har vi fået et til efter to år.
Nogen ved noget. Vi må grave i det.
Jeg håber det, men det der er kun snak.
Vi har overset noget vigtigt.
Vi arbejder dårligt, alle sammen. Jeg vil fortsætte.
Grav videre, Charlie. I andre kan være med, hvis I vil.
Overvåg Saudan. Udspørg alle. Civilstand, adresse, erhverv.
Forhør og aflyt dem. Rør rundt i gryden!
Vi må se, hvad vi får frem om Pascale.
Coco, skriv intet om, at Pascale var escortpige, i rapporten.
Vi skal opklare denne sag!
Min mor er Hélène Rampillon.
Jeg havde hendes efternavn, til jeg var seks år.
Da jeg var seks, fik jeg et nyt navn af myndighederne. Georges.
Min fars navn, George Cartwright.
Han var kok i den amerikanske hær, i Marly-le-Roi.
Han mødte min mor og flyttede senere hjem til USA.
Han var gift i forvejen. Derfor ville han ikke kendes ved mig.
Madame Rampillon, Guy Georges' biologiske mor
- arbejdede på en bar i Marly-le-Roi. Hun ville ikke tage sig af barnet.
Morforældrene tog sig af det første barn, men ville ikke have det andet.
Hun har sendt en sygemelding om, at hun ikke kan være til stede.
- Hun er aldrig mødt op. - Jeg kender hende ikke.
Hun er en fremmed for mig. Morin er mine rigtige forældre.
Du var tre, da du flyttede ind hos Morin. Ikke sandt?
Jo.
Som 14-årig overfaldt du din stedsøster, Roselyne.
Som 15-årig, i 1978
- fik du problemer med din anden stedsøster.
Du forsøgte at kvæle hende med et jernrør, men hun undslap.
Min mor ringede til socialen, og de delte os op. Jeg kom til en familie.
Din mor. Mener du madame Morin?
Ja.
På hjemmet antastede du det kvindelige personale ved flere lejligheder.
Mellem februar 1979 og januar 1991
- blev du dømt for frihedsberøvelse af kvinder fire gange.
Et voldtægtsforsøg under knivtrussel og en voldtægt
- som du fik ti års fængsel for.
Mellem april 1992 og anholdelsen i marts 1998
- blev du dømt for flere voldsforbrydelser
- og seksualforbrydelser under våbentrussel.
Et tyveri, våbenbesiddelse og en voldtægt.
Jeg vil ikke tale om det! Jeg har sonet det, men jeg har aldrig dræbt nogen!
- Døm ikke hans fortid. - Det er faktum.
Faktum giver konsekvenser, og de kan henledes til barndommen.
Vi er her for at minde dig om det.
Hvorfra kommer Guy Georges? Det burde vi alle spørge om.
Domsmanden talte om hans biologiske mor.
En biologisk mor, som afviser sit barn
- er ikke nogen mor.
Morforældre, som afviser deres barnebarn, er ikke morforældre.
Hvor havnede Guy Georges? I en plejefamilie.
Og derefter...
Hvad skete der så?
Man fratager dette barn, som er så sønderrevet og ødelagt
- det eneste, der tilhører ham.
Som kun er hans og ingen andens.
Hans navn.
Og som sømmet i kisten ændrer man hans fødested.
Som 6-årig. Seks år gammel, høje dommer!
Man tager alt ham. Man stjæler hans identitet.
Så forsøger man at gøre, hvad man kan.
Man forsøger at vokse og forbedre sig. Det gjorde Guy Georges i fængslet.
Han opførte sig eksemplarisk.
Han arbejdede for en hjælpeorganisation og hjalp hjemløse.
Han kæmpede mod sig selv
- eller snarere mod sin skæbne.
Hvorfor? For at komme ud af det.
For at blive en mand.
En mand, og ikke en morder.
Værsgo, madame Morin.
Han var et fantastisk barn.
Han var mit lille, sorte barn.
Jeg ville beholde ham, så han kunne få et erhverv.
Han var min dreng. Jeg elskede ham.
Jeg opfostrede mine syv børn og tretten andre plejebørn.
Men Guy
- har jeg altid haft.
- Indtil han overfaldt søster Christiane. - Ja.
Den dag...
Det var slemt.
Det var dråben.
Mor, medierne påstår en masse ting.
Hvorfor siger de, at jeg huggede hovedet af fugle?
Nej, det har du aldrig gjort.
Mor, jeg vil sige dig en ting.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Men nu er mit hjerte så tomt.
Her er jeres fine barn.
Min datter...
Du er min datter.
Hun forstår det ikke.
- Heller ikke jeg. - Og heller ikke jeg.
Kom nærmere.
Mine damer og herrer...
Jeg tog det fine slips på, for dette er en aften at fejre.
Jeg løfter mit glas for Charlie Magne
- kongen af de besatte galninge på 36'eren
- som er blevet forfremmet til chefinspektør.
Godt klaret, Charlie!
Jeg har endnu en nyhed at fortælle.
- Er du gravid? - Nej, jeg orker ikke mere.
Bougon forlader os for at blive assisterende chef i Lemoine-gruppen.
- Er det sandt? - Ja.
- Jeg løfter mit glas for dig. - Skål.
Vi to har opklaret en del sager sammen.
- Vi vil savne dig. Pas på dig selv. - Tak i lige måde.
Jeg flytter ikke. Jeg skifter bare kontor.
Vi vil ses hver dag, som sædvanligt.
En ting vil jeg bede jer om.
En ting.
Opklar Escarfail-sagen.
9.JANUAR 1994
De fandt hende i morges.
Catherine Rocher, 28 år. Voldtaget og derefter skåret i halsen.
- Spor af sæd? - Ingen synlige.
Gerningsmanden brugte nok kondom. Offeret havde ca. 10 stik i halsen.
Sikkert tilføjet med venstre hånd. Teknikerne må bekræfte det.
Hun har mange skrammer. Han stak hende nok med en kniv eller noget.
- Torterede han hende? - Ja. Sikkert for at få hendes pinkode.
En hævning på 3.800 franc blev registreret på en automat i nærheden.
Han vendte måske tilbage.
Ifølge lægen er der tegn på, at hun blev voldtaget, efter at hun døde.
Bougon, du tager med mig.
- Lad mig se hende. - Nej, monsieur Rocher.
- De kan se hende, men ikke her. - Lad mig se hende!
De dræbte hende! De dræbte hende!
Sig, det ikke er sandt!
Det skete i distrikt 12, Boulevard de Reuilly.
Gerningsmanden er sandsynligvis venstrehåndet.
Vi har et fantombillede af en mand, der blev set i p-huset.
Vi viste det for hele området.
Cathy Rocher var smuk, veluddannet, ordentlig og problemfri.
Hun kom hjem fra en middag, ligesom Pascale.
Tror du, at de hænger sammen?
Ikke sårene og det ødelagte tøj, men det er samme brutalitet.
Samme stiksår i halsen.
Jeg fik samme fornemmelse. Han mishandlede hende.
Hun gjorde modstand. Knækkede negle og mange blå mærker.
Pascale døde for tre år siden, og sagerne kan ligne hinanden, siger Lemoine.
- Tre år på dagen. - Det ser han ikke.
Han lod nogle betjente overvåge området, hvis manden nu bor i nærheden.
Mere vil han ikke gøre.
Jeg snuser lidt selv. Jeg vil tale med Carbo, og så hører du fra mig.
Tak for infoen.
Lemoine driver mig til vanvid.
TI MÅNEDER SENERE 7. NOVEMBER 1994
Elsa Bénady, 23 år. Hun blev voldtaget og stukket ned i nat.
Hendes hals er dækket af stiksår.
Hej, Bougon.
Ja.
Cathy Rocher og Elsa Bénady, samme fremgangsmåde.
Samme snit mellem bh-skålene, samme Z-formede snit i bukserne.
Samme overgreb, samme halssnit. 10 på Rocher, 17 på Bénady.
Samme kropsstilling, samme nivemærker på brysterne.
Begge i et p-hus i nærheden. Begge var smukke og blev torteret.
Føj for fanden!
Men de adskiller sig fra mordene på Pascale og Sylvie.
Pascale fik halsen skåret over og var smuk.
Men hun døde ikke i et p-hus. Sylvie heller ikke.
Desuden blev hun kvalt. Det er ikke det samme.
Vi fandt fingeraftryk på forruden og blodspor på en brochure på bagsædet.
Det kan være morderens blod.
Hvor langt er du kommet med Pascale?
Ingen steder.
EN MÅNED SENERE 9. DECEMBER 1994
Gerningsmanden flygtede ikke fra gerningsstedet.
Han vendte op og ned på alt.
Han er et udyr.
- Er det hendes kæreste? - Ja.
Han tog hendes puls og forsøgte at genoplive hende.
Han er i chok.
Lad ham ikke sidde der. Få ham ud herfra!
Dæk liget til, når I er færdige.
Agnès Nijkamp, 32 år. Hollænder.
Voldtaget, torteret og skåret i halsen i distrikt 11.
- Hvem har fået sagen? - Jensens gruppe.
Jensen siger ikke meget. Han sagde kun, at han havde nogle gode spor.
Han kender jo til Escarfail-sagen! Og mordene i p-husene.
Han vil ikke afsløre noget. Han har bedt gruppen tie.
Går det galt, hører ingen noget, og lykkes det dem, påtager han sig æren.
Først vil han være helt sikker. Fremgangsmåden var ikke den samme.
- Smukke, voldtaget og skåret i halsen. - Bâton blev ikke skåret i halsen.
Han anvendte kondom i p-huset, men ikke med Nijkamp.
Der er fællestræk, men de er ikke tydelige.
- Han brugte det med Pascale. - Glem Pascale. Det vigtige er...
Voldtagne piger med overskåret hals, og han tænker på sin karriere!
Nu er det nok!
- Har de arkiveret Escarfail-sagen? - Ja.
For fire år siden fik vi ikke dna'et fra sæden. Nu er der ny teknik.
- Vi kan gøre et forsøg. - Jeg vil se, hvad jeg kan gøre.
Bâton, Nijkamp og Escarfail blev alle myrdet i en lejlighed.
Det kan være den samme morder.
Alle de grusomheder, du ser...
Jeg er bange for, at det knækker dig.
Nej, 36'erens arbejdsmetode knækker mig.
For at kunne opklare en sag, skal man stadig have den.
Jensen vil ikke lukke os ind, fordi han er bange for at miste sin sag
For ham er det kun en sag, ikke andet.
Du hører ikke længere efter, når jeg taler til dig.
Men jeg elsker dig stadig.
- Benoît Duquesne er bag ham. - Chirac kom lige fra rådhuset.
7. MAJ 1995
Hvorfor så mange motorcykler? Det er værre end Tour de France.
Han er tilfreds.
De sagde nej til en ny dna-test.
Dommeren mener ikke, at der er nogen forbindelse mellem sagerne.
Det tog ham et halvt år at afgøre det.
Vær stille og gå ind.
16. JUNI 1995
Jeg vil ikke skade dig. De jager mig.
Jeg bliver her kun i nat for at gemme mig.
Du skal ikke være bange, hvis du gør, som jeg siger. Forstået?
- Hvor er dit soveværelse? - Nedenunder.
Gå ned. Kom nu!
- Slip mig. - Skynd dig.
Kom nu!
I morgen tager jeg toget og forlader landet. Jeg binder dig, så jeg kan sove.
Må jeg ryge en cigaret?
Jeg skal også ryge.
- Hvad hedder du? - Elizabeth.
Og du?
Du kan kalde mig Eric.
- Det ser du ikke ud til at hedde. - Så kald mig Flo.
Elizabeth.
Vær ikke bange. Stol på mig. Der sker ingenting.
Jeg vil bare gemme mig for at sove. I morgen smutter jeg.
Hvad arbejder du med? Jeg er psykomotorisk terapeut.
Jeg hjælper handikappede børn med deres problemer.
Det er fint. Nej, nu er jeg træt.
Læg dig ned, så binder jeg dig for at kunne sove.
Vær ikke urolig. Giv mig den der.
Giv mig dine hænder. Stol på mig.
Tag det roligt.
Slap af.
Elizabeth, slap af. Det er kun en nat.
Tag det nu roligt.
Jeg kan dræbe dig, hvis jeg vil. Det spiller ingen rolle for mig.
Du er så dum. Du er meget stædig.
Læg dig ned, Elizabeth.
Jeg slukker lyset.
Hjælp!
Ring til politiet!
Hvad er der sket?
Lokalpolitiet efterforsker den.
Men Jensen må tage den, for det minder om Nijkamp.
Hvordan?
- Distrikt 11, kniv, mundknebel, smuk pige. - Fandens!
De har et fantombillede.
- Ligner det ham fra p-huset? - Nej, han er nordafrikaner.
Ring, hvis du får brug for noget. Slap af. Vi tager os af det her.
- Tak. - Vincent, gå med hende.
- Nogen dna? - På et skod.
Hun kunne endda sige cigaretmærket.
Nijkamp og nu Ortega.
De hænger sammen, ikke?
- Escarfail og Bâton gør. - Gå.
Både Escarfail og Bâton læste litteratur.
Ligesom Nijkamp og Ortega.
Gå.
Vi kan jo sammenligne vores sager.
- Tre mord på 1/2 år. Vi kan vel sludre? - Gå!
Magne!
Jeg vil forklare hvorfor.
Den satan dræbte Nijkamp for et halvt år siden
- og han gjorde et forsøg med Ortega.
Han er derude et sted.
Min prioritet er at fange ham vor enhver pris
- ikke at tage en fire år gammel sag op, for at du ikke skal ligge søvnløs.
TRE UGER SENERE: 8. JULI 1995
Samme fremgangsmåde, samme type pige, samme område.
Hélène Frinking, 27 år.
Der er et hår på ærmet. Og muligvis dna.
Og det her?
Det er en speciel fodtype.
Tåen er længere end storetåen.
En egyptisk fod.
Jeg beder om en hurtig dna-test. Jeg får resultatet om en uge.
Jeg tager mig af moderen.
I kan begynde nu.
Den her skal straks til laboratoriet.
Tag billeder af alle snit.
Og alt, der er markeret. Pas på fodaftrykkene.
Betjentene truede mig med en pistol. De slog mig! Derfor tilstod jeg!
Ud over tilståelserne, som blev opnået med vold
- har vi den mistænkte Guillaume Reboul, Pascale Escarfails kæreste
- som stadig er mistænkt.
Jean-Pierre, Pascale Esacarfails far, er også mistænkt.
En telefonmontør, en kendt voldtægtsmand og andre!
Der er ingen beviser ud over tilståelsen. Heller ikke i Cathy Rocher-sagen.
Den europæiske mand i 50'erne, der blev set på gerningsstedet
- har kriminalpolitiet nu ledt efter i to år.
Og i Elsa Bénady-sagen var det ikke Guy Georges' blod på gerningsstedet.
Heller ikke Hélène Frinking. Man fandt et blodigt aftryk af en egyptisk fod.
Og de bedste kriminalbetjente har ledt i årevis
- efter manden med fodaftrykket. Men de anholdt Guy Georges
- som ikke har en egyptisk fod.
Det har han ikke.
Dna-testen viste, at det var samme gerningsmand i tre af Jensens sager.
Vi kalder den genetiske kode SK1, "Serial Killer No1".
Den første seriemorder med dna-spor, men de kan ikke sammenlignes.
Der er ingen lovlige registre. Loven forbyder det.
Jensens gruppe leder efter sammenfald mellem Nijkamp, Frinking og Ortega
- men de har ikke fundet noget endnu.
Vi står over for en seriemorder, som er virksom i det østlige Paris
- og sandsynligvis udvælger sine ofre tilfældigt.
Jeg bad om adgang til Escarfail-journalen igen for en dna-test.
Dommeren godkendte det. Vi ved snart, om det er den samme morder.
Hvis det er tilfældet, overtager Jensen vores sag. Er det forstået?
Coco har en besked fra ledelsen.
"Inspektør Jensen vil patruljere hele Paris."
"Kriminalpolitiets grupper skal assistere ham."
"Elizabeth Ortega vil hjælpe politiet med at identificere gerningsmanden."
Med tanke på hans erfaring
- er manden sikkert tidligere straffet. Han må være i registrene.
Søg i alle fængselsregistre. Nyindsatte og prøveløsladte.
Inddel dem efter baggrund og fremgangsmåde
- og vigtigst af alt, hent dem hertil.
Besværligt, men gennemførligt. Nu går vi i gang!
- Crystal 10, hvor er I? - I Belleville. De har opdaget os.
Kayak 14 på Gare de l'Est. Ingenting her.
Er I helt sikre? Se nøje på ansigtet på billedet.
- Politi. Har De set ham? - Nej, det tror jeg ikke.
- Intet på Rue d'Alsace. - Modtaget.
Tak, fordi De ringede.
Forsvandt din søster for ti dage siden? Så du kendte ikke til efterlysningen?
Det går ikke. Kun kriminalpolitiet har tilladelse til at gøre det.
Ja, men det er ikke mit problem.
I aften tager du med inspektør Magne fra Carbonel-gruppen.
Tag dig godt af hende, Charlie.
Er du ikke træt af at patruljere med os?
Nej. Jeg vil have, at I fanger ham.
Sid ned. Tag skoene af, tak.
- Højre- eller venstrehåndet? - Højrehåndet.
Undersøg ham.
Kan fantombilledet hjælpe?
- Helt ærligt? - Helt ærligt.
Fantombilleder opklarer ikke mange sager. Under fem procent.
Men vi har mere.
Vi har hans dna
- og vi har dig.
Det er ikke ham.
Teknikerne i Nantes kan ikke anvende prøven i Escarfail-sagen til en dna-test.
- Crystal 10 til Crystal 18. - Vi lytter. Kom.
- Vi er ved Bastiljen. - Modtaget.
- Alt er roligt her. Vi fortsætter. - Modtaget.
- Det er ham! Det er Flo! - Ham der? Bliv her.
Bliv i nærheden af bilen.
Crystal 14 til alle enheder.
Den mistænkte SK1 er på Chemin-Vert. Saint-Sabin og Chemin-Vert.
Politi! Stands!
Hænderne om bag hovedet!
Ræk mig hænderne.
Kom så!
Vis mig dem.
For helvede! Fandens! Ingen egyptisk fod. Det er ikke ham.
- Hvem er du? Hvorfor løb du? - Jeg har fandeme ikke gjort noget!
Vi tager ham med.
Bruno Bénady, Elsas bror. Han var inde hos os i morges.
Siden søsteren døde, har han leget privatdetektiv.
- Det kan man godt forstå. - Hans arbejde har givet resultater.
Han opdagede, at søsteren gik i gymnasiet med Pascale Escarfail.
Det er ikke sandt!
Hvis vi havde sammenlignet sagerne, ville vi have opdaget det.
Og vi får det at vide af offerets bror!
Det forandrer alt. Morderen kendte måske dem alle.
- Har I en liste med Bénadys venner? - Vi er i gang med det nu.
Giv mig studenterlisten.
- Var Elsa Bénady din ven, Myriam? - Ja.
Dit navn stod i Pascale Escarfails journal. Kendte du hende?
Lidt. Fra gymnasiet. Hendes fyr var ven med Elsa.
- Kan du huske, hvad han hedder? - Ja, Guillaume Reboul.
Jeg kendte hende. Hun var ven med Myriam i gymnasiet.
- Hvad gælder det her? - Vidste du, at hun er død?
Nej... Nej, det vidste jeg ikke.
Hvornår og hvor så du hende sidst?
Hun gik ud inden eksamen. Jeg ved ikke hvorfor.
Jeg har ikke set hende siden.
- Jeg ved, at hun gik ud med ældre fyre. - Stop!
Du er indblandet i Escarfail- og Bénady-sagerne. To mord!
Jeg skider på, om hun gik ud med ældre, hvis det ikke vedrører Pascale og Elsa.
- Gør det eller ej? - Nej.
Hans dna matcher ikke det på Bénadys brochure. Heller ikke fingeraftrykkene.
- Og SK1? - Heller ikke.
Vi har ingenting.
Nogen dræbte dem! En tæt på. Reboul, faderen?
- Faderen er allerede renset. - Det vil jeg blæse på!
Jeg skal have en mistænkt for ikke at give op.
Ingen giver op her! Ingen! Vi er alle på Pascales side!
Jeg er lige så berørt som dig. Jeg er også vred over, at vi ikke finder ham!
Du er ikke den eneste, Charlie!
25. JULI 1995
Skynd jer!
Ring efter ambulancen! Ambulancen!
4 døde, og over 40 blev såret ved eksplosionen på stationen Saint-Michel.
Vi ved endnu ikke, om det var et attentat, men alt tyder på det.
Antiterrorstyrkerne er i højeste alarmberedskab.
Ingen har påtaget sig skylden, men vi mistænker GIA.
Truslen har været tilbagevendende.
Ledelsen, i samråd med premiereministeren og politichefen
- beder kriminalpolitiet assistere antiterrorstyrkerne.
Kriminalpolitiet har anholdt en række kendte terrorister.
Personalefordelingen står på tavlen.
Hvad gør grupperne, der har SK1?
Om dagen efterforsker vi attentatet, og om natten leder vi efter SK1.
Nogen spørgsmål?
Tak, mine herrer.
Det gælder ikke attentatet. Vi har en mistænkt i SK1-sagen.
Han blev anholdt for ti dage siden for at have truet en kvinde i hendes hjem.
Han boede tæt på Cathy Rocher, men dna'et matcher ikke.
Og han er sort, ikke nordafrikaner.
Guy Georges, en seksualforbryder, som ungdomsafdelingen havde anmeldt.
Vi sammenlignede hans blod med det i Bénady-sagen. Det var ikke hans.
Hans dna matcher ikke, men vi fandt kniv og tape på hans hotelværelse.
Okay.
Skal jeg hente ham ind?
Hedder du Guy Georges?
Tag skoene af.
Marco, skriv, at han ikke har egyptisk fod.
- Højre- eller venstrehåndet? - Højrehåndet.
Vi tager prøver. Du kan tage skoene på.
Jeg genkender ham ikke.
Han ligner, men det er ikke ham.
Er du sikker?
- Han var mere mulat. - Før ham tilbage til fængslet.
Godaften. Dagens hovedhistorie er Khaled Kelkal.
Han blev skudt i går aftes i Lyons omegn, hvor han skjulte sig.
Hans gruppe var indblandet i fire af syv attentater-
- der har fundet sted i løbet af sommeren.
Jeg har lige set det i tv.
Det er enden på den historie.
Jeg er på fødeklinikken med Louise.
Barnet er på vej.
Vi ses senere.
Tak, kollega.
Du kan gå ind nu. Det blev en pige.
En pige?
Det er min anden pige.
- Har moderen det godt? - Ja, fint. Hun er lykkelig.
- Magali Sirotti. - Samme brutalitet. Nu begynder det igen.
TO ÅR SENERE: 23. SEPTEMBER 1997
- Samme type sår? - Ja, med kniv.
Politichefen er på vej.
Ingen aftryk, ingen sæd.
Ingen vidner.
Vi har ingenting.
Snit mellem bh-skålene, snit i halsen, smuk kvinde.
Det har jeg forstået, tak. SK1 har slået til igen.
TO MÅNEDER SENERE: 15. NOVEMBER 1997
Estelle Magd, 25 år.
Lignende fremgangsmåde. Også i distrikt 11.
Vi fandt denne bluse. Den er for stor til at være hendes.
Det er alt, vi har.
Han vender altid tilbage.
Han dræber
- holder en pause på tre år
- og begynder igen.
Det sidste offer var kun 19 år.
Hvor mange gange skal vi mødes og gennemgå det her?
Vis mig billederne.
Marco, vis mig billederne.
Der var blodstænk på væggene. Jeg har aldrig set noget lignende.
Se hendes mund. Hun var ved at sige noget.
Hun sagde noget, da han dræbte hende.
Ja.
Sikkert.
Charlie! Kom tilbage med journalen. Vær nu ikke dum!
Det er samme morder, som dræbte Estelle Magd og Pascale Escarfail.
Hovederne og kroppene er i samme stilling.
Tøjet er skåret op på samme måde.
Samme type smukke piger, samme snit. Samme brutalitet.
Samme dna for Agnès Nijkamp, Hélène Frinking og Estelle Magd.
Og Elizabeth Ortega. Han dræbte også Cathy Rocher og Elsa Bénady
- og sikkert også Magali Sirotti. Lighederne er tydelige.
Vi har ledt efter ham i årevis.
Han dræbte dem alle.
Tak, inspektør Magne.
Lav en efterforskning af de syv mord og mordforsøget på Ortega.
Møde i aften med alle gruppechefer og øvrige indblandede.
Tak, mine herrer.
Pressen taler om morderen fra det østlige Paris. Der bliver kaos i byen.
Vi må ændre taktik.
Giv fantombilledet til aviser og tv. Sæt efterlysninger op.
Patruljer og tag stikprøvekontroller som for to år siden.
Forhør personalet på restaurant Flo, ambulanceførere og redningspersonale.
Vi ved, at han er stærk og atletisk. Søg på idrætsanlæg og træningscentre.
Han anvendte et militærkondom. I får adgang til forsvarets register.
Overvåg alle udveje. I skal finde SK1 og føre ham hertil.
Et sidste punkt:
Vi har dna fra 2.500 seksualforbrydere, som vi ifølge loven ikke må anvende.
Dommeren og jeg har besluttet, at vi vil tilsidesætte loven.
Dommeren vil beordre laboratorierne til at lede efter SK1 i deres registre.
Nogle vil nægte.
Bed dem sende det skriftligt og sig, at det registreres.
"Vi siger det til næste offer." Så giver de efter.
Se omhyggeligt på billederne.
5. retsmøde Fredag 23. marts 2001
Hvad er der, Guy Georges?
- Høje dommer, vil overtage? - Monsieur, minder billederne Dem om noget?
Ja eller nej? Svar nu, monsieur.
Ja, jeg har set dem. De minder mig ikke om noget.
Ikke det? Men en detalje interesserer mig.
På det tredje retsmøde så vi på Cathy Rochers og Elsa Bénadys mord.
En ekspert fastslog, at tøjet blev skåret op med venstre hånd.
Sandsynligvis af en venstrehåndet.
Deres advokater har sagt, at De er højrehåndet og senere gentaget det.
- Er De højre- eller venstrehåndet? - Højrehåndet.
Kun det? Det er mærkeligt.
De holdt billederne med højre, men brugte venstre til at bladre.
Ja, med billederne, men ikke...
Ro!
- Mener De, at De slår med højre hånd? - Ja.
Stikker De med højre? Er det, hvad Deres fagter betyder?
Ro! Mødet fortsætter.
Sagde De for meget eller for lidt? Hvad mente De med de fagter?
Det er hendes skyld! Hun narrede mig, og jeg gik i fælden!
Det er en leg for hende! Jeg er træt af det pjat!
Det er det ikke! Det er for smerteligt.
De 15 sekunder var en tilståelse. De ville sige: "Jeg dræber dig!"
Det spiller ingen rolle, om det er med højre eller venstre
- for De bruger begge hænder lige godt.
Må jeg bede om ro, tak! Ro!
Han narrede os med den nye dna-test.
For at vinde tid og forhindre det uundgåelige.
De fagter var en tilståelse. Vi kan ikke redde ham nu.
Vi må stadig gennemføre det her, selv om det gør os vrede.
Jeg tænker også på ofrene. Du er advokat, ikke præst.
Jeg har ret til at blive oprevet og sige det.
Jeg er her faktisk, fordi du bad mig om det.
Vi må se det på en anden måde. Han skal forklare sig.
Du har ikke ret til det! Det er ikke op til dig at dømme!
Du skal ikke sikre retfærdighed.
Din rolle er at opretholde balancen og forsvare din klient.
Du kan ikke gøre sådan her, Fred! Du vil fortryde det!
Ingen stillede op for ham. Hverken hans forældre eller socialen.
I fængslet bad han om at tale med en psykolog, men det nægtede de ham.
Jeg ønsker, at han, der skal sidde i fængsel resten af livet
- og vil gå og gruble i 30 år
- skal have et lyspunkt.
Derinde eller herude.
At han ikke opfattes som et monster. Så hadet og misforstået.
Det er min opgave. Det er det, jeg vil opnå.
Hvis jeg ikke gør det, vil jeg fortryde det resten av livet.
Mennesket er det eneste rovdyr, som angriber sin egen race.
Guy George er et perfekt eksempel på det.
Et rovdyr, som jager for at overleve, til sin egen ødelæggelse.
Alle her kender vel dommer Thiel.
Jag har en god og en dårlig nyhed.
Den gode er, at dna'et har givet udslag. Vi har identificeret SK1.
Han hedder Guy Georges.
Den dårlige er, at han smuttede fra os.
Et seksuelt overgreb i 1995.
Han blev forhørt om p-hus-sagen og hændelserne i lejlighederne.
Han smuttede igennem vores net.
Hans dna blev arkiveret i laboratoriet i to år.
Her er billedet af ham.
Det er en kamp mod uret nu. Vi må handle hurtigt.
Narkotika-, sædeligheds- og bagmandspolitiet slutter sig til os.
Jeg har underrettet lokalpolitiet og sikkerhedstjenesten.
Overvåg hans sædvanlige tilholdssteder døgnet rundt.
Især den lejlighed, som han har besat.
Broderens bolig og restaurant. Dominique Morin.
Hans anden brors bolig. Eric Morin.
Samt banken, hvor han har en konto.
Og Sandrine Louvrier, hans ekskæreste, som bor på Rue de TerreNeuve.
Jeg vil have en enhed ved Saint-Vincent de Paul-
- hvor han henter sit socialbidrag og sin post.
Kriminalteknikerne vil trykke 4.000 fotografier af den mistænkte.
De skal uddeles til alle betjente, der patruljerer i Paris' gader.
Jeg regner med jer. Tak.
Klokken er syv.
RTL morgen. Her er nyhederne med Christelle Rebière.
Seriemorderen fra det østlige Paris har fået et ansigt.
Det er da løgn!
Hvad fanden gør de det for? Idioter!
Til alle enheder. Vi ændrer strategi.
Enhederne bliver omorganiseret.
Crystal 2 på Gare de lEst. tager Gare de Lyon.
- Crystal 2 er på vej. - Modtaget.
- Vil de have et scoop? Han har hørt det. - Det er sket. Han vil flygte.
Crystal 4 og 5 til Charles de Gaulle.
Ollier er i nærheden af Rosny. Pierrot og Pimprenelle møder jer der.
Crystal 6, slut jer til Crystal 3 i Gare de Lyon. Crystal 7 til Voltaire.
Samy Moya, født 24. juni 1960. Ustraffet.
Crystal 2 her. Det er modtaget.
Charlie og Coco til République. Jeres kolleger venter jer. Modtaget?
Berry her. Vi er på Place Pigalle. Intet at rapportere.
Politiet har identificeret morderen, som har dræbt syv kvinder-
- mellem 1991 og 1997, og jager nu forbryderen.
Til alle Crystal-enheder. Overvåg undergrundsbanen og togene.
Lad ham ikke undslippe.
Crystal 11, Châtelet.
Crystal 12, Léon Blum.
Crystal 13 tager Gambetta.
Crystal 14 tager Stalingrad.
Crystal 15, République.
Crystal 16, tag til Place de la Nation.
Crystal 17 og Crystal 18, kør til lufthavnen.
Vi er på plads.
Politi. Vil du tage hætten af?
Guy Georges, 35 år og 1,72 høj, bor på gaden-
- enkle hoteller eller Røde Kors' herberger. Han er kendt af politiet.
Berry her. Den mistænkte befinder sig i Pigalle.
Op mod muren.
Er det dit fjæs? Er det dig?
Dit svin.
Den mistænkte er anholdt. Hans identitet er bekræftet.
Alle enheder. Den mistænkte er anholdt på Place Blanche. Identitet bekræftet.
- Vi kører til 36'eren. - Flyt dig!
Jeg er dommer Gilbert Thiel.
Er du Guy Georges?
- Ved du, hvorfor jeg er her? - Nej, det var ikke mig.
Violette Karsenti 1982.
Pascale Madec 1984. Eléonore Perret 1992. Var det ikke dig?
- Jo, men det har jeg sonet. - Nu er det tid til de øvrige.
Agnès Nijkamp, Hélène Frinking og Estelle Magd
- og overfaldene på Elizabeth Ortega, Mélanie Bacou...
Før ham væk.
- Jeg forstår ikke, at jeg tog fejl. - Det er ikke din skyld.
Du er i chok. Guy Georges ændrede sit udseende.
Elizabeth, du må ikke bebrejde dig selv det.
Plag ikke dig selv.
Hvad er der sket?
Kom, vi går en tur.
LØRDAG 24. MARTS 2001
Jeg mødte ham i fængslet.
Han nægter at spise.
Han er udmattet.
Jeg er enig med dig. Vi må afslutte det her.
Det er vi nødt til.
Jeg vil ikke tale med dig. De tvang mig hertil.
Det ved jeg.
Du ved, at jeg ikke er din fjende.
Ti, hvis du vil. Jeg kan ikke tvinge dig.
Ingen kan tvinge mig.
Du behøver ikke engang tale med dommeren.
Men i morgen vil familierne have det.
De vil bede dig tale.
Fordi det kan hjælpe dem.
Du må forstå det.
De har brug for at høre det.
Høre det fra dig.
Du er den eneste, der kan sige det.
De er knust.
Og selv om de lider på grund af dig
- kan du redde dem.
Deres smerte er uendelig.
De venter på dig, Guy Georges.
Ikke for at dømme dig, for det er domstolens opgave.
For at vide besked.
For at sørge.
For at få fred.
Forstår du det?
Elizabeth Ortega vil være der.
Det ved jeg.
Du må holde op med at flygte.
Du har flygtet hele dit liv.
Som med den nye dna-test. For at vinde hvad?
En måned?
To måneder?
Nu er du kommet til enden af vejen. Så stop op og se dig omkring.
Der er intet at se.
Jo, det er der.
Men kun du kan gøre det.
Vågn op og klæd dig på.
Du skal ind til dommeren, inden tiltalen rejses.
Hvordan er det muligt, at han ikke har egyptisk fod?
Han gled måske. Eller også var de to.
Charlie!
Jensen vil tale med dig.
Han er parat til at tale om Pascale Escarfail. Forhør ham.
Han er parat. Få ham til at tilstå.
Vi vil afslutte det her i aften.
- Skal jeg lade jer være alene? - Ja, tak.
Sæt dig ned.
Vi sidder her begge to, fordi...
Jeg vil bede dig fortælle om, hvad der er sket.
Og hvorfor du en aften besluttede at blive morder.
Vil du det?
Ja.
Fortæl, hvad der skete i starten af 1991.
Den 24. januar.
Pascale Escarfail. Kendte du hende?
Nej.
Du havde siddet i Caen i syv år.
Du havde din første udgang den aften.
Ja.
Du sad inde for voldtægt.
Ja.
Jeg fik halvdagsudgang, men skulle tilbage om aftenen.
Jeg var forsinket den aften, så jeg besluttede ikke at tage tilbage.
Jeg gik i biografen og så flere film.
- På Montparnasse? - Ja.
Og derefter?
Jeg drak en øl på en bar.
Og hvad skete der så?
Da jeg vågnede den morgen, vidste jeg, at jeg ville dræbe, inden det blev nat.
Jeg kunne ikke slippe tanken.
Det var sket for mig før.
En slags drift.
Jeg tog en kniv og noget tape.
Den aften så jeg en smuk pige gå forbi.
Jeg syntes straks om hende. Jeg blev lun på hende.
Hun var smuk.
Blond, lille og klædt i sort i en sexet kjole med strømpebukser.
Jeg havde drukket min øl, så jeg betalte og fik tilbage.
Og så fulgte jeg efter pigen.
- Hjem til hende? - Ja.
Jeg smuttede ind, da hun havde trykket portkoden ind.
Jeg gik forbi hende på trappen og gik op til den sidste etage.
Det gjorde hun også.
Hun blev overrasket over at se mig der.
Hun spurgte, hvad jeg søgte, så jeg tog kniven og sagde: "Dig."
Jeg fik hende til at åbne døren.
Hun tændte lyset og ville have fat i telefonen, men jeg stoppede hende.
Hun skreg ikke. Hun var for bange.
Jeg satte hende på sengen og bandt hendes hænder med tape.
Da jeg sagde, at jeg ikke var ude efter sex, blev hun roligere.
Vi sludrede lidt. Hun sagde, at hun læste på Sorbonne og hed Pascale.
Jeg sagde en masse vås. At jeg var flygtet fra Golfkrigen og skjulte mig.
At jeg bandt hende for at få lidt fred og ro et sted.
Og efter at I havde snakket?
Jeg tog hendes sko og strømpebukser af.
Jeg tog kjolen af hende og skar hendes trusser op i siden.
Jeg skar hendes bh op forfra.
Hun var bange. Hun lod mig gøre det uden at sige noget.
Jeg bad hende sutte mig af.
Det gjorde hun.
Og så
- penetrerede jeg hende.
Jeg kastede hende på sengen og skar halsen over på hende.
Død hun med det samme?
Nej.
Hun fik tapen væk fra munden
- og trods sin opskårne hals kunne hun tale med mig.
Hun så mig i øjnene og sagde forsigtigt:
"Hvad laver du? Vil du dræbe mig?"
Jeg stak hende i halspulsåren for at dræbe hende hurtigt.
Jeg holdt i hende, til hun ikke bevægede sig længere.
Det var, som om hun gentog sine sidste ord, selv om hun var død.
Bagefter vaskede jeg mine hænder.
Jeg føltes mig bedre tilpas.
Jeg drak en øl, som stod der.
Og så gik jeg for at tage det sidste tog.
Hvis du den aften
- ikke havde drukket din øl
- eller fået dine byttepenge tilbage...
Hvad var der så sket?
Så havde jeg taget en anden.
Hvorfor dræbte du dem, Guy?
Min mor? Nej, det er nok mere indviklet.
Jeg trækker ikke tilståelserne tilbage.
Kommer jeg ud af fængslet, begynder jeg igen.
Bliver jeg dømt, appellerer jeg ikke. Det lover jeg.
Jeg ventede ikke at se Dem her.
36'eren ligger her også.
En passende beskrivelse af retfærdigheden.
De kommer fra den ene side, jeg fra den anden.
De anklager, og jeg forsvarer, og så mødes vi på midten.
Men jeg anklager ikke.
Jeg ved, at De har gjort et imponerende arbejd.
Det virker mærkeligt at sige det, men det mener jeg.
Tak.
Jeg ledte bare efter monstret i syv år. Nogen skulle jo gøre det.
Og jeg er den, der søger manden bag monstret.
Advokat, jeg har ikke været så påskønnende de seneste dage.
Men jeg tog fejl. De gør det godt.
Det synes jeg også.
Ro, tak.
Ro i salen!
Advokat Pons.
7. RETSMØDE: TIRSDAG 27. MARTS 2001
Guy Georges, i slutningen af sidste retsmøde
- nægtede du at svare på spørgsmål om mordet på Agnès Nijkamp.
Vil du svare på dem i dag?
Nej.
Er det, fordi du føler dig skyldig? Man beskriver dig som et monster.
Din mor læser det overalt.
Men der er noget andet i dig, ikke kun et monster.
Jeg beder dig, Guy Georges, komme til fornuft og tale.
Befri dig selv.
Befri os.
Hvis du har noget at sige, så sig det her og nu.
Om lidt skal Elizabeth Ortega, den eneste overlevende, vidne.
Ingen vil tolerere din tavshed.
Hverken familierne eller hun.
Eller vi.
Hvis du er gerningsmanden
- så beder jeg dig sige det.
Nej.
Guy Georges.
For alle familier.
For alle mødre.
For alle ofrenes søstre.
For din familie.
For din far.
George Cartwright.
Hvor han end er, for at han skal kunne tilgive dig.
Hvis du bærer på noget tungt
- så få det ud.
Overfaldt du Elizabeth Ortega?
Ja...
Vi kunne ikke høre, hvad du sagde.
Overfaldt du mademoiselle Ortega?
Ja.
Dræbte du mademoiselle Escarfail?
Ja.
Dræbte du mademoiselle Rocher?
Ja.
Tak.
Dræbte du mademoiselle Bénady?
Ja.
- Og mademoiselle Nijkamp? - Ja.
Og mademoiselle Frinking?
Ja.
- Og mademoiselle Sirotti? - Ja.
Og mademoiselle Magd?
Ja.
Han tilstod.
Alle mordene.
Tak.
SKJULT OG ÆRELØST
Den 5. april 2001 blev Guy Georges idømt fængsel på livstid
- uden prøveløsladelse i 22 år. Han appellerede ikke.
Juridisk set kan han anmode om løsladelse i 2020.
Efter Guy Georges' anholdelse
- oprettede man den 17. juni 1998 det nationale dna-register.
Frem til den 1. januar 2014 har man foretaget over 100.000 søgninger
- der har hjulpet med opklaringen af forskellige typer sager.
Jean-Pierre Escarfail har arbejdet for indførelsen af registret
- og elektroniske armbånd.
Han arbejder for ofrenes rettigheder. Derfor stiftede han APACS.
Elizabeth Ortega kaldte de syv ofre "sine blodsøstre".
Hun har ikke udtalt sig offentligt siden.
Frédérique Pons arbejder fortsat som forsvarer.
I 2007 forlod Charlie kriminalpolitiet efter 15 år
- og fik en stilling, hvor han ikke skulle foretage efterforskning.
Mordet på Sylvie Bâton 1989 i Escarfails hjem blev opklaret i 2007.
Ulrich Münstermann, dømt for tre voldtægter og et mord i Tyskland
- blev fundet ved hjælp af dna-test.